«Заповіт» у перекладі
Сесара Арконада і
Федіра Кельїна: TESTAMENTO Cuando yo muera, enterradme En una tumba alla arriba, Sobre un cerro que domine Toda mi Ucrania querida. Que inmensos campos se vean, Y al Dniéper con sus colinas Que se le vea y que se oiga Cómo ruge y cómo grita. Cuando el Dniéper desde Ucrania Al mar azul lleve en clamor, De todos sus enemigos, La sangre, entonces yo Dejaré campos y montes Y he de volar hasta Dios Para rezar. Y antes de esto A Dios no conozco yo. Y después de sepultarme Alzaos, romped las cadenas, Rociad con sangre enemiga La libertad, que es tan vuestra. Y a mi, en la familia nueva No me olvidéis, acordaos Con palabras dulces, buenas.

«Заповіт» у перекладі
Анрі Абріля:
LЕ TESTAMENT
Quand je mourrai, enterrez-moi Au milieu de nos plaines, Sur un tertre au milieu des steppes De ma si douce Ukraine, Pour que je voie les champs immenses, Les rives escarpées, Que je puisse entendre le Dniepr Mugir à mon côté. Quand le fleuve, loin de l'Ukraine, Dans la mer bleue profonde Versera le sang ennemi, Je quitterai ce monde, Champs et collines... Volerai Au royaume de Dieu Pour prier... Mais en attendant, Je ne connais pas Dieu. Enterrez-moi et dressez-vous, Brisez les fers maudits, Arrosez votre liberté Du sang de l'ennemi! Et que dans la grande famille, Délivrée de ses chaînes, Avec des mots doux et paisibles De moi l'on se souvienne.

«Заповіт» у перекладі
Олександра Твардовського
ЗАВЕЩАНИЕ Как умру, похороните На Украйне милой, Посреди широкой степи Выройте могилу, Чтоб лежать мне на кургане, Над рекой могучей, Чтобы слышать, как бушует Старый Днепр под кручей. И когда с полей Украйны Кровь врагов постылых Понесет он... вот тогда я Встану из могилы — Подымусь я и достигну Божьего порога, Помолюся... А покуда Я не знаю Бога. Схороните и вставайте, Цепи разорвите, Злою вражескою кровью Волю окропите. И меня в семье великой, В семье вольной, новой, Не забудьте — помяните Добрым тихим словом.

«Заповіт» у перекладі
Євгена Крацевича
IL TESTAMENTO Se io muoio, mi interrin Sull’alta collina Fra la steppa della mia Bella Ucraina. Che si vedano i campi, Il Dniepr con le rive, Che si oda il muggito Del fiume stizzito. Quando porterà il fiume Al mare azzurro Il sangue nero, nemico, Il sangue impuro, Lascerò allor la tomba Ed andrò a Dio Per pregare… Prima di ciò Non conosco Dio. Sepoltomi, insorgete, Le caten rompete, Che il sangue dei nemici Spruzzi la libertà. Nella vostra gran famiglia Nuova, liberata Vorrei esser ricordato Con parola grata.

МИКОЛАЇВСЬКА ЗАГАЛЬНООСВІТНЯ ШКОЛА № 57

Автор :
учениця 8-Б класу
Король Ангеліна

Творчість Т. Г. Шевченка – визначне досягнення українського народу в галузі духовної культури, а історія життя поета є частиною історії його батьківщини. В наш час його твори, перекладені на десятки мов, стали невід’ємною частиною національної культури багатьох народів світу.
Прпоную до Вашої уваги переклади «Заповіту» Т.Г.Шевченка.

Заповіт
Як умру, то поховайте
Мене на могилі
Серед степу широкого
На Вкраїні милій,
Щоб лани широкополі,
І Дніпро, і кручі
Було видно, було чути,
Як реве ревучий.
Як понесе з України
У синєє море
Кров ворожу... отойді я
І лани і гори —
Все покину, і полину
До самого Бога
Молитися... а до того
Я не знаю Бога.
Поховайте та вставайте,
Кайдани порвіте
І вражою злою кров’ю
Волю окропіте.
І мене в сем’ї великій,
В сем’ї вольній, новій,
Не забудьте пом’янути
Незлим тихим словом.

“Заповіт” у перекладі
Г. Ціннера:
Wenn ich sterbe, sollt zum Grab ihr
Den Kurgan mir bereiten,
In der lieben Ukraine,
Auf der Steppe, der breiten,
Wo man weite Felder sieht,
Den Dnjepr und seine Hänge,
Wo man hören kann sein Tosen,
Seine wilden Sänge.
Wenn aus unsrer Ukraine
Zum Meer dann, zum blauen,
Treibt der Feinde Blut, verlas ich
Die Berge und Auen,
Alles laβ ich dann und fliege
Empor selbst zum Herrgott,
Und ich bete…Doch bis dahin
Kenn ich keinen Herrgott!
So begrabt mich und erhebt euch!
Die Ketten zerfetzet!
Mit dem Blut der bösen Feinde
Die Freiheit benetzet!
Meiner sollt in der Familie,
In der grossen, ihr gedenken,
Und sollt in der freien, neuen
Still ein gutes Wort mir schenken.

“Заповіт” у перекладі Янка Купала:
Як памру я, пахавайце
На Ўкрайне мілай,
Сярод стэпу на кургане,
Дзе продкаў магіла:
Каб нязмеранае поле,
Дняпро і абрывы
Было відна, было чутна,
Як раве бурлівы!
Як пагоніць з Украіны
У сіняе мора
Кроў варожу... Во тады я
І нівы, і горы —
Ўсё пакіну й да самога
Бога палунаю
Маліціся... А да тых пор
Бога я не знаю!
Пахавайце ды ўставайце,
Кайданьг парвіце
І варожай злой крывёю
Волю акрапіце!
І мяне ў сям'і вялікай,
Ў сям'і вольнай, новай,
Не забудзьце памянуці
Добрым ціхім словам.

«Заповіт» у перекладі
Пастернака: Testament Kiedy umrę to na wzgórzu Wznieście mi mogiłę, Pośród stepu szerokiego Ukrainy miłej. Aby łany rozłożyste I brzeg Dniepru stromy Można było widzieć, słyszeć Jego grzmiące gromy. Gdzie uniesie z Ukrainy Do sinego morza Wrażą krew... dopiero wtedy I łany, i wzgórza — Wszystko rzucę i ulecę Do samego Boga, Aby modlić się... aż dotąd Ja nie uznam Boga. Pochowajcie mnie i wstańcie, I kajdany rwijcie, I posoką, wrażą juchą, Wolność swą obmyjcie. Mnie zaś w wielkiej już rodzinie, W kraju wolnym, nowym, Pamiętajcie wspomnieć czasem Dobrym, cichym słowem.
.

«Заповіт» у перекладі Джона Вейра
MY TESTAMENТ When I am dead, bury me In my beloved Ukraine, My tomb upon a grave mound high Amid the spreading plain, So that the fields, the boundless steppes, The Dnieper's plunging shore My eyes could see, my ears could hear The mighty river roar. When from Ukraine the Dnieper bears Into the deep blue sea The blood of foes ... then will I leave These hills and fertile fields -- I'll leave them all and fly away To the abode of God, And then I'll pray .... But till that day I nothing know of God. Oh bury me, then rise ye up And break your heavy chains And water with the tyrants' blood The freedom you have gained. And in the great new family, The family of the free, With softly spoken, kindly word Remember also me.